DL. SMITH MERGE LA WASHINGTON
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Numele, personajele și întâmplările din film sunt fictive.
Orice asemănare cu realitatea, e pur întâmplătoare.
Senatorul Samuel Foley a murit acum un minut la Saint Vincent's.
Lângă el s-a aflat partenerul său politic, senatorul Joseph Paine.
Centrala, sunt Joseph Paine. Vreau legătura cu reședința guvernatorului, în Jackson City.
Alo ! Joe !
Nu !
E un moment tare prost.
Sună-l pe Jim Taylor. Spune-i că vin acasă diseară.
- Da, Joe, imediat. - Ce este ?
- A murit Sam Foley. - Doamne !
Și-a găsit să moară tocmai acum !
- Pe cine suni în toiul nopții ? - Pe Taylor, dragă.
- Ce este, Happy ? - Sam Foley a murit în seara asta.
Ce păcat !
Nu te ambala, Happy. Vine și Paine ?
Da, Jim.
Da, Jim !
- Ar crăpa, de i-ai spune vreodată "nu". - Dragă, nu e de glumit.
Trebuie să numesc un nou senator.
Guvernatorul se va întâlni cu toate comisiile.
- Spune-i că eu nu mai aștept. - Da, domnule.
Probabil Taylor e înăuntru, îi spune ce să facă.
Spune-le să aștepte. Îi primesc imediat.
Nu mai pot să-i amân pe oamenii ăștia.
Au de spus ceva despre cel ce-i va lua locul lui Foley.
- Sunt sigur că au un candidat. - Liniștește-te, Happy !
Nu mai fi panicos.
Du-te și spune-le lui Jim Taylor si lui Joe Paine, că mai au un minut ca să se hotărască.
- Spune-i tu lui Jim Taylor. - O să-i spun.
E timpul să-i spun vreo două lui Jim Taylor.
Dacă tu și Joe mai trageți mult de timp, mă întâlnesc cu comisiile.
- Te întâlnești când vom termina. - Bine, Jim, dar grăbește-te !
O să ne grăbim.
I-ai spus-o, Happy !
Jim, având afacerea cu barajul de la Willet Creek,
n-aș vrea ca cel ce-i ia locul lui Foley, să pună întrebări incomode.
- Trebuie să fim foarte siguri de el. - De aceea îl propun pe Horace Miller.
El va asculta de noi.
Să presupunem că lăsăm moartă afacerea cu barajul.
Să presupunem că amânăm până la următoarea sesiune a Congresului.
- Sau renunțăm de tot. - Asta ar fi o crimă, Joe.
După toată munca depusă ?
Îngropi afacerea în legea deficitelor, așa cum vrei tu,
obții aprobarea, apoi va merge mai departe...
E floare la ureche.
Merită riscul unui scandal, acum, că avem un om nou în Senat ?
Dacă merită riscul ? Ce e cu tine, Joe ?
Fiind și tu implicat, nu mi-aș asuma nici un risc,
mai ales că ai o reputație bună în Senat.
Uite...
Uite ce campanie ți-am făcut, în toate ziarele mele.
- Cam obscură, nu ți se pare ? - Nu știu, poate...
La urma urmei, tu ești omul rațional din Vest, pentru alegerile naționale.
La Congres se poate întâmpla orice.
Dacă e posibil ceea ce spui, de ce nu renunțăm la treaba cu barajul ?
Nu putem, Joe !
Am cumpărat în secret terenul din jurul barajului, și l-am trecut pe nume fictive.
Dacă amânăm sau renunțăm acum, se va face o investigație.
Se va afla că urmează să-l vindem statului sub nume false.
Cel mai bine ar fi să accelerăm treaba asta și să terminăm odată cu ea.
Bine, numește-l pe Miller, dacă ești sigur de el.
Nu-ți face griji, o să ne asculte. Vino !
Încă un minut !
Ți-am găsit omul. Horace Miller.
- Horace Miller ? - O marionetă !
- Horace o să joace ca o focă dresată. - Ce ți-am spus eu, Joe ?
Dacă propun un măscărici ca Miller...
Din anumite motive, trebuie să fie el, ai înțeles ?
Acum fă anunțul. Haideți !
Dar mai întâi trebuie să mă întâlnesc cu comisiile alea furioase !
Să lucrăm pentru armonie !
Trecând în revistă candidații care ar putea ocupa fotoliul de senator,
am remarcat un nume: onorabilul Horace Miller !
E un măscărici ! E marioneta lui Taylor !
Vă rog !
Comitetul Noilor Cetățeni nu va accepta !
- Deci, au propus ei un candidat ? - Pe cine ?
- N-o să-ți placă, Jim. - Cine e ?
- Henry Hill. - Zăpăcitul ăla ?
- Trebuia să respingi ideea... - N-am putut, Jim.
- Oamenii ăia erau... - Las-o baltă, nu-i băga în seamă.
- Oamenii ăia erau hotărâți. Dacă... - Am zis să nu-i mai bagi în seamă !
Horace Miller va intra în Senat, și cu asta, basta !
Nu-l voi numi pe Horace Miller.
- Nu ? - Nu.
N-am să te las să-mi distrugi fără milă viitorul meu politic.
Viitorul tău politic ? Eu ți l-am făcut cadou !
Nici nu-ți dai seama ce repede aș putea să ți-l iau.
Ai tupeul să-ți faci griji pentru viitorul tău, când suntem la ananghie ?
Miller e omul !
Bună seara, tată !
- Ce e, tată, te enervează ? - Ce să mă enerveze ?
Ești în mare încurcătură.
Îl alegi pe Henry Hill, sau...
- Nu, îl alege pe Horace Miller, sau... - Peter !
Eu n-aș numi o jigodie ca Miller, orice ar spune Taylor.
Ce legătură are Taylor cu asta ?
Doar el trage sforile, nu ?
Nu voi purta conversații de genul ăsta la cină.
Ce-ar fi să-i asculți ?
Sunt sigur că ei ar știi pe cine să numesc.
- E simplu. Pe Jefferson Smith. - Poftim ?
- Ar fi cel mai bun ca senator. - Ar trebui să fie președinte.
- Îmi place Jeff Smith. - Și mie !
Și ție ? Văd că toți ați auzit de el.
Iertați-mi ignoranța, dar eu habar n-am cine e Jefferson Smith !
- E șeful Tinerilor Pădurari ! - E un băiat ?
Nu, tată, Jeff e bărbat. Jeff Smith.
E cel mai mare expert în animale sălbatice...
Acum e cel mai mare erou pe care l-am avut.
Peste tot e pe prima pagină.
N-ai citit despre incendiul din pădurea din jurul lacului Sweetwater ?
Ba da. Ce e cu el ?
- Jeff l-a stins de unul singur. - De unul singur ?
- Dacă vrei cu adevărat un senator... - Nu vreau nici un senator !
- Terminați cu prostiile ! - E cel mai mare american !
Știe pe dinafară ce a spus George Washington.
Și în "D'ale..." găsești cele mai tari chestii.
- Ce "D'ale..." ? - "D'ale băieților".
E ziarul lui Jeff. El îl tipărește. Uite-l !
Toți îl citesc. Toți copiii din țară.
- Să-ți citesc... - Peter !
N-am chef să ascult prostii copilărești.
Prostii ?
- Ți-e frică ! - N-ai putea găsi ceva mai bun !
- Mai bun decât ce ? - Decât Jeff ca senator.
Emma, te rog !
- Vrei să ieși din belea, nu ? - Vrei voturi, nu ?
Sunt 50.000 de copii, cu doi părinți fiecare.
- Dacă vrei să faci ceva bun... - Dacă vrei să fii bărbat...
Până aici !
Nu voi fi subminat de proprii mei copii, în propria mea casă !
Am nervii întinși la maxim !
Henry Hill... Horace Miller...
Miller ? Hill ?
Cap, Hill... Pajură, Miller.
Cetățenii îi sunt recunoscători lui Jeff Smith.
E suficient pentru mine.
- Bună seara. - Jefferson Smith e acasă ?
Da, intrați !
Guvernatorul propune un lider al tineretului pentru Senat.
Numirea lui Smith e o surpriză politică.
- Un pădurar în Senat ? - Ascultă-mă, Jim...
E un mare naiv. E un patriot înflăcărat.
Știe pe dinafară citate din Lincoln și Washington.
Ia poziția "drepți" în prezența guvernatorului.
- Adună băieți și pisici vagaboande. - Ce face ?!
Joe, tu știi, e omul perfect. N-a făcut niciodată politică.
Nu și-ar da seama ce e de făcut nici în doi ani, darămite în două luni.
Iar partea cea mai importantă, în care constă genialitatea acțiunii...
...înseamnă voturi !
Eroul a 50.000 de băieți și 100.000 de părinți.
Uitați-vă câte felicitări a primit.
Vă spun, domnilor...
L-ai numit fără să mă întrebi.
- Jim, când îți vine ideea... - Nu m-ai întrebat pe mine !
Stai puțin, Jim...
Happy ar putea avea dreptate.
Vezi ?
Crezi că te poți descurca cu tipul ăsta în Washington ?
- Crezi că e în regulă ? - Cred că da.
Un tânăr patriot, ce-i citează pe Lincoln și Jefferson,
venit în capitala țării noastre...
Cred că e în regulă.
Chick...
Dă drumul la propagandă. Cea mai grozavă numire dintotdeauna !
Organizează un banchet și declară o zi de sărbătoare.
Un banchet de prim-rang !
Și cui i-a acordat onoarea guvernatorul ?
A acordat-o unui cetățean înstărit, pentru a-i câștiga favorurile ?
Nu !
A acordat-o vreunui trepăduș nevrednic ?
Nu ! Dar ce a făcut ?
A coborât în mijlocul oamenilor.
Iar acolo a descoperit...
...un filon de aur !
În spiritul în care ne-am adunat aici în această seară,
îi dorim mult succes senatorului Jefferson Smith !
Mulțumesc...
Nu mă pot abține să nu simt că pe undeva, s-a făcut o greșeală.
Desigur, n-o să înțeleg niciodată de ce era nevoie de doi senatori din acest stat,
când avem deja un om ca Joseph Harrison Paine, ce ne reprezintă.
Probabil nu mai mă ține minte. Dar l-a cunoscut pe tatăl meu.
Clayton Smith... Au fost colegi de școală.
Au fost prieteni foarte buni.
Doar stând aici, alături de el, e o mare onoare pentru mine,
deoarece țin minte că tata îmi spunea că...
Joe Paine e cel mai grozav om pe care l-a cunoscut vreodată.
Ridică-te, fă o plecăciune !
Nu cred că vă voi fi de prea mare folos în Washington, dle senator.
Dar mă voi strădui.
Dar vă pot promite un lucru:
Nu voi discredita cu nimic instituția Senatului Statelor Unite.
Domnule senator Jefferson Smith...
Tinerii Pădurari sunt mândri să profite de oportu...
Ocazia !
Suntem fericiți să profităm de oportunitatea aceasta...
să dăruim....
...să oferim un mic simbol al afecțiunii și al respectului nostru...
- ...celui mai bun... - Prieten !
- La naiba ! E o servietă, Jeff. - Toți am contribuit !
Să ai în ce să cari proiectele de lege când ajungi la Washington.
Nu e mare lucru, dar dacă insistați, ăsta e numărul de săptămâna asta.
"D'ale băieților"... Îți curge cerneala prin vene, Jeff.
Semeni leit cu tatăl tău.
- Mulțumesc, dle. - Chiar și la pălărie.
Și la fel de visător.
Cine se uită la tine, îl vede pe el, stând la birou, cu pălăria pe cap.
Stătea mereu cu pălăria pe cap, gata de luptă.
Clayton Smith, editor și director de ziar.
Și susținător al cauzelor pierdute.
Tata spunea că astea sunt singurele cauze pentru care merită să lupți.
Nu trebuie să-mi spui mie. Noi doi eram o echipă.
Editorul luptător și avocatul luptător...
Ni se spunea "gemenii susținători ai cauzelor pierdute".
Mama mi-a povestit de mii de ori.
Ultima lui luptă a fost cea mai bună, Jeff.
El și ziarul lui de patru pagini împotriva unui sindicat minier...
Doar ca să apere drepturile unui miner neînsemnat, împotmolit în birocrație.
Au încercat totul.
Mită, intimidare...
Apoi...
Mama l-a găsit căzut pe birou în acea dimineață.
Împușcat în spate.
Eram acolo. Parcă îl văd și acum...
La biroul său vechi...
Încă avea pălăria pe cap...
Încă avea pălăria pe cap.
Știu.
Dle Paine, cred că atunci când un tip se ridică împotriva unei organizații atât de mari,
nu poate ajunge prea departe de unul singur, nu-i așa ?
Nu, nu poate.
Washington, nu ?
Da, dle senator, pentru a cincea oară... Washington.
- Să văd ce-mi fac porumbeii. - I-a luat hamalul.
Imediat, să mă asigur.
Joe, mi-a făcut capul calendar !
Două zile ! Nici nu știam că America are atâta istorie.
- I-am luat. Sunt bine. - Bun, s-a sfârșit și criza asta.
Să mergem, dle senator.
Bună, tată !
- Eu l-am văzut ! - E al meu !
- Lăsați-mă să ajung la el ! - Susan, el e...
Nu vreau să-l cunosc până nu-mi primesc banii.
Un dolar de fiecare, te rog, pentru fondul laptelui.
- Adică, 5 dolari. - Da !
Ai 5 dolari, nu ?
Nu am decât cheile.
Jeff, ea e fiica mea, Susan, și prietenele ei.
- E cumva noul senator ? - E minunat !
Ce ai acolo, dle senator ?
- Porumbei. - Să ducă mesaje acasă la mămica.
E doar un hobby. Cel ce ajunge acasă cel mai repede, merge la faza pe țară.
- Joe ! - Salut, Chick.
- Salut, Joe. - Carl, ce mai faci ?
Mă bucur să te văd, Bill. Jeff, vino aici !
Dânșii sunt dl Cook și dl Griffith, de la Comandamentul de Stat.
Îmi face plăcere ! Statul e mândru de dumneata !
Bine ai venit ! Fauna de aici e diferită față de ceea ce știai.
Poartă tocuri înalte.
Va trebui să te vedem mai des... Și pe micii tăi prieteni înaripați.
Mulțumesc mult.
- Vino, tată. - Da...
- Chick ! - Mă ocup eu de el.
- Succes, dle senator. - La revedere.
Ce repede se petrec lucrurile pe aici !
Va trebui să te adaptezi și tu.
- Hai să luăm bagajele astea. - Bine, Chick.
- Uite-o, acolo ! - Cine ? Ce ?
- Cupola Capitoliului ! - Da, în mărime naturală.
- Și e de mult timp acolo. - Așa e.
Pe aici, dle senator.
Ne gândeam să-l întâmpinăm în pantaloni scurți și cu toporiști.
Taxi !
- Pentru ce a adus porumbeii ? - Pentru ce ?
Poate e o furtună. Liniile sunt căzute.
Cum îi transmiți mesaje lui mămica ?
Pe aici, dle senator.
Unde e ? Dle senator !
I-am spus lui Cookie să... Hai să-l căutăm. Dle senator !
Dle senator Smith !
- Sigur nu mai e în gară. - Ce s-a întâmplat ?
- Te-ai uitat la... ? - Da.
O să-i ard una în cap !
Sună-l pe Paine ! Sun-o pe Saunders ! Sună Armata ! Sună pe cineva !
Saunders ? Sunt McGann.
Smith a apărut cumva la birou ?
Cum adică, mi-a scăpat ? Ce e așa de nostim ?
Nimic. De ce nu încerci cu o plasă de fluturi ?
Dacă apare, spune-i că Paine îl așteaptă la hotel cu ziariștii.
Îl anunți imediat, ai înțeles ?
Sigor, o să atârn un felinar în turn.
Diz, ce crezi ?
- Daniel Boone s-a pierdut. - Nu !
Pierdut în jungla din Washington.
Dacă prietenul tău hoinărește aiurea, eu am plecat la clubul presei.
Mai stai, poate ne pune pantaloni scurți și ne duce în excursie.
Doar nu vrei să ratezi asta.
Când mă gândesc la mișcare, îmi vine să mă întind până îmi trece.
- N-ar fi nostim dacă s-a rătăcit ? - Tânărul Pădurar ?
O să apară. Cred că are o busolă la el.
Unde m-aș duce dacă aș fi un Tânăr Pădurar ?
Sunt obosit mort !
Sună la toate spitalele. Și rezervă-mi și mie un pat !
Șefu', poți să ții asta puțin ? Mulțumesc, domnule !
Veniți înapoi !
...ca acești morți pe care îi venerăm să ne inspire un devotament mai mare
față de cauza pentru care ei au plătit cel mai scump preț al devotamentului;
că noi, aici, cu fermitate...
- Declarăm... - ...declarăm, că aceștia nu au murit în zadar.
Că în mijlocul acestei națiuni, cu ajutorul lui Dumnezeu, va renaște...
- Libertatea. - ...libertatea.
Iar ideea de guvern al poporului, din popor,
pentru popor, nu va pieri de pe pământ.
De ce nu încearcă la poliție ?
Cheamă niște copoi... sau niște călăuze indiene.
Știe sigur unde e Senatul. Stai acolo și așteaptă-l.
Bine, mai stau o jumătate de oră. Doar atât ! La revedere.
De ce nu-mi dau demisia ?
Ora cinci a sosit, omul negru n-a venit.
De ce n-am plecat când a murit Foley ?
De câte ori n-am zis că m-am săturat de politică și...
Nu, eu îi las să mă convingă să rămân.
Secretara unui șef peste ticăloși...
De ce ? Pentru că am nevoie de o slujbă și de haine noi.
- N-ai vrea să te măriți ? - Cum să nu ?
Oferta mea e încă valabilă.
Diz Moore, poetul corespondențelor din Washington.
Iarăși...
Aș avea grijă de tine, și n-aș mai bea.
Diz, ești un tip minunat !
Nu știu, poate dacă te-aș vedea măcar o dată cu părul pieptenat...
Nu, nu cred c-ar fi suficient.
N-are rost să mă piepten degeaba.
"Numire onorifică"...
Gândește-te la asta, și vei afla că aici au nevoie de un fraier pentru câteva luni.
Da !
- Ce dorești ? - Biroul lui Jefferson Smith ?
Nu.
- Tipul de jos a spus... - Nu !
Sunt sigură că au ales o marionetă...
Stai puțin !
Dacă era Daniel Boone ?
- Domnule, cum te numești ? - Jefferson Smith.
Te rog, intră, dle Smith. Pe aici...
Stai aici. Nu te mișca !
Helen ! Fă-mi repede legătura cu senatorul Paine.
- S-a întâmplat ceva ? - Nu...
Dragul meu senator, poate în preerie se obișnuiește să pleci de lângă oameni,
și să nu mai apari cinci ore...
Îmi pare foarte rău, dră Sau... Ești dra Saunders, nu ?
Da, iar dânsul e dl Moore, ziarist.
Dle Moore, fă cunoștință cu dl senator.
Mă bucur să vă cunosc.
Văd că ți-ai croit drum prin pădure.
Dle senator Paine, l-am găsit !
A venit pe picioarele lui și nu e băut.
Acum o să-l aduc acolo.
Îmi pare foarte rău...
Până când nu m-am trezit în autobuzul ăla care...
Ai spus "autobuz" ?
Unul dintre acelea care fac turul orașului.
Nu mi s-a mai spus că aș fi distrat, dar... a apărut acolo, dintr-odată.
- Se uita la mine prin ușile gării. - Ce anume ?
Cupola Capitoliului.
În mărime naturală, strălucind în bătaia soarelui...
Am început să mă îndrept spre ea.
Era un autobuz afară și m-am urcat în el.
Cel mai firesc lucru din lume.
N-am fost niciodată atât de entuziasmat.
Și Memorialul Lincoln !
Doamne !
Dl Lincoln era chiar acolo !
Se uită direct la tine cum urci treptele.
Stă acolo, de parcă ar aștepta pe cineva să vină.
Mie nu-mi inspiră nimic.
Scuze...
Dacă ești gata, mergem la hotel. Te așteaptă senatorul Paine.
- Ăsta e biroul meu ? - Nu, vei avea un birou personal.
- Acolo. - Birou personal ?
Acolo ?
Pe ușa asta ?
Și acum, dle senator...
Unde e ? Iar a plecat ?
E acolo. Ne vedem mai târziu.
Trebuie să mă duc să beau ceva.
A cui e statuia asta ?
- Nici pe lumină n-aș știi să-ți spun. - Nu ? Ia uite !
Uite cupola Capitoliului ! E luminată.
Liniștește-te, dle senator ! O să îmbătrânești repede.
Doamne, câte lucruri se întâmplă deodată !
Dră Saunders, Senatul la ce oră se...
- Se întrunește ? - Da...
- La ora 12. - La 12 ?
Ce grozav o să fie !
- Știi ce-aș prefera să fac dimineața ? - Nu, ce ai prefera ?
M-aș duce la Mount Vernon. Cred că ar fi frumos.
Să vizitez Washingtonul înainte să intru în Senat prima oară.
- Crezi că e o idee bună ? - E grozavă ! Îți dă chef de muncă.
Ce e asta ?
Cinematografe...
Bună, Saunders !
Încă mă întreb ce este: animal, plantă sau mineral ?
Poate e o stridie.
Când mă gândesc că trebuie să fac sluj pentru patriotul ăsta vorbăreț... Eu !
Să duc tăvițe unui copilaș cu stegulețe în mâini !
Nu mai suport, Diz. Îmi dau demisia.
Gata, liniștește-te ! Gustă din asta.
Știi ce va face mâine înainte să meargă la Senat ?
Se duce la Mount Vernon să-și facă încălzirea.
Șeful tău ? E țicnit !
Știam eu că e rost de un articol !
Cară-te de aici !
Asta e pâinea mea. Lasă-mă cinci minute cu el.
- O să mă revanșez. - Cum ?
Îți dau un permis la campionatul de baseball !
Într-o lună o să valoreze 15 dolari !
- Grozav ! - Nu vorbi cu tipul ăsta.
- Ce zici ? - Nimic. Șterge-o !
Colegii tăi s-ar băga la treaba asta ?
- Vreau un articol ! - Șterge-o !
Asta e. Ori sunt mulți reporteri, ori sunt multe bilete...
Sună-l, înainte să mă răzgândesc.
Bine, ne întâlnim tot aici.
Ce ai de gând să faci ?
O să-mi schimb garderoba de toamnă, și o să demisionez în stil mare.
Doar n-o să-l pui pe Băgăciosu' pe capul lui !
Deschideți ochii !
- Spuneți-ne ceva despre dvs. - Am auzit că aveți un club pentru băieți.
- Aveți vreun țel măreț ? - Țel ?
Proiecte ! Salvarea bizonilor, legea pensiilor...
Trebuie să aveți vreo idee bună pentru țară.
- Aș avea o idee... - Asta și vrem !
În ultimii ani m-am gândit că ar fi o idee bună
să avem o tabără națională pentru băieți în statul nostru.
Tabără pentru băieți ? Foarte bine !
Dacă i-am putea aduna pe puști de pe străzi pe timpul verii
și să-i învățăm câte ceva despre natură, despre idealurile americane...
Minunat !
Câți bani ar trebui să dea guvernul ?
Nici un ban.
Guvernul ne împrumută banii pentru tabără,
și băieții i-ar returna trimițând înapoi monezi, nu mai mari de 10 cenți.
Bună idee !
Guvernul are destule de făcut și fără...
Cred că guvernul deja se implică în prea multe treburi, băieți !
Dle senator, ce părere aveți despre fetele din acest oraș ?
În gară, m-au sărutat patru fete când am coborât din tren.
- Erau drăguțe ? - Drăguțe ?
Dra Susan Paine e cea mai drăguță fată pe care am văzut-o vreodată.
Dle senator, aveți vederea bună !
Mai facem niște fotografii ?
Sunteți iubitor al naturii. Știți limbajul semnelor ?
M-aș descurca dacă...
Dar ciripitul păsărilor ? Cunoașteți vreunul ?
- Puteți imita un vultur ? - Dar o prepeliță ?
O să vă arăt unul. Sunt singurul din stat care îl cunoaște.
Asta o putem folosi !
Primul "fluierat" în Washington ?
- Oare văd bine ? - Ce este ?
M-ați chemat ?
- Aud că vrei să demisionezi. - N-am pregătire medicală.
Lasă-te de poante. Cum s-a întâmplat asta ?
- N-am nici cea mai vagă idee. - Ba ai. Cum s-a întâmplat ?
Eu doar l-am dus acasă. N-am avut eu grijă de el, asta e treaba lui McGann.
McGann tocmai a sunat. Smith iar a dispărut. Știi unde e ?
S-a dus la Mount Vernon ca să capete o aură patriotică.
Bine.
Acum întoarce-te la biroul lui Smith și adu-l la Senat până la ora 12.
Dle senator, nu mi s-a dat minte doar ca să-i spun unui pădurar cât e ceasul.
Nu fi fraieră !
Dacă totul merge bine, o să primești una dintre cele mai bune slujbe din Washington.
Când am venit aici, aveam în ochi semne de întrebare.
Acum am doar semnul dolarului.
Ce fată deșteaptă !
Fă treaba asta cum trebuie și o să primești o primă.
Adică ține-l pe Smith departe de tot ce înseamnă politică.
Inclusiv barajul de la Willet Creek ?
Inclusiv barajul de la Willet Creek. Acum întoarce-te la treabă.
- Ăsta e, dle senator. - Senatul Statelor Unite...
Vino.
Dle Carson, el e dl senator Smith.
- Încântat. - Încântat, dle senator.
- Aprod ! Mă bucur, dle senator. - Mulțumesc.
- Condu-l pe dl senator Smith la locul său. - Pe aici, dle.
La revedere !
- Urează-mi succes. - Sigur. La revedere.
Deci, el e băiatul-minune ?
Nu știu ce-o să se aleagă de Senat.
- Salut, Diz. - Bună, Saunders.
Daryl, Sweeney...
Văd că l-ai adus pe Daniel Boone.
Daniel e în groapa cu lei.
Bună treaba din ziarele de dimineață.
- Ți-a plăcut ? - Grozav.
Aici stați, dle senator. N-aveți un birou prea rău.
- Daniel Webster a stat aici. - Daniel Webster a stat aici ? Doamne !
O să vă fie exemplu, dacă aveți de gând să luați cuvântul.
- Nu, eu o să stau și o să ascult. - Da, doar așa poți fi reales.
Asta este agenda zilei. Veți găsi și un manual aici.
Dacă vă interesează ceva, căutați la pagina care trebuie.
- Unde stă liderul majorității ? - Liderul majorității ?
Chiar acolo, e senatorul Agnew.
Acela e senatorul Barnes, liderul minorității.
- Unde e galeria presei ? - Deasupra locului vice-președintelui.
Cei din primul rând sunt de la marile agenții de presă.
Acolo ce e ?
E locul pentru ghizi și vizitatori, care stau doar cât să-și tragă puțin sufletul.
Secțiunea aceea e rezervată pentru prietenii senatorilor.
Primul rând, cel gol, e pentru Președinte și invitații săi.
Înțeleg.
Deasupra ceasului e secțiunea diplomaților.
Diplomații și aprozii sunt singurii oameni de încredere de aici.
- Mulțumesc mult ! - O să vă duc pălăria la garderobă.
Vreau să-ți dau o insignă de Tânăr Pădurar.
Grozav !
- Cum te cheamă ? - Richard Jones.
- Mulțumesc mult ! - Succes, dle senator !
- Ne vedem la Casa Albă, Joe ! - Nu glumi !
- Jeff... - Bună ziuă, dle senator.
- Scuze, eram în comitet. - Nu-i nimic, dle.
Am văzut că ai avut puțină publicitate.
Ți-ai adus acreditările ?
Mi le-a dat dra Saunders. Sunt bune ?
Sunt bune.
Când te strigă vice-președintele, ne întâlnim pe culoarul central.
Succes !
Știați că ăsta e biroul lui Daniel Webster ?
N-o să se supere.
Senatul își va începe sesiunea !
Capelanul va rosti rugăciunea.
Doamne Dumnezeule, Tată Ceresc, în aceste zile grele,
când iubita noastră țară se confruntă cu grave probleme,
ai grijă de noi și dă-ne puterea de a fi drepți și milostivi,
să ne slujim cât mai bine națiunea și toți oamenii de pretutindeni.
Amin.
Dle Președinte, solicit acordul unanim de a renunța la citirea jurnalului.
Obiecții ?
- Se aprobă. - Dle Președinte !
- Propun lipsa unui cvorum. - Se va face prezența !
- Dl Agnew ! - Prezent !
- Dl Albert ! - Prezent !
- Dl Alfred ! - Prezent !
Au răspuns 88 de senatori, toți fiind prezenți.
- Dle Președinte... - Dle senator Paine...
Vă prezint acreditările onorabilului Jefferson Smith,
ce tocmai a fost numit de guvernatorul statului meu.
Respectivul e prezent.
Solicit să depună jurământul acum.
Respectivul senator se va prezenta la tribună.
Se va depune jurământul.
- Dle Președinte, am o întrebare. - Fii atentă !
Vreau să aflu dacă domnul în cauză e conștient de responsabilitățile ce-i revin.
Mă refer la modul nerușinat în care a pozat pentru gazete.
A dat dovadă de multă versatilitate.
Sunt sigur că partidul său va aprecia performanța sa.
Dar nu face decât să-l coboare la nivelul de circar de mâna a doua,
și ar putea reflecta sinceritatea, dacă nu chiar sănătatea mentală
a celui mai înalt for al legiuitorilor din această țară.
Vreau să aflu dacă aceasta e părerea domnului despre această instituție.
Nu înțeleg...
Respectivul nu poate vorbi în această cameră până când nu depune jurământul.
Dle Președinte, îi voi răspunde eu domnului.
Colegul meu este nevinovat. A fost citat complet greșit.
Îl cunosc pe Jefferson Smith, și garantez personal pentru el.
Are cel mai profund respect pentru biroul său și pentru acești domni.
Dle Președinte !
Pe ordinea de zi este jurământul senatorului desemnat.
Domnul își va ridica mâna dreaptă.
Juri să sprijini și să aperi Constituția Statelor Unite
împotriva tuturor dușmanilor săi, interni sau externi,
și că vei avea credință adevărată și supunere față de ea ?
Îți asumi această obligație de bună-voie și fără nici o rezervă,
și îți vei îndeplini cu credință îndatoririle față de această instituție,
așa să îți ajute Dumnezeu ?
Jur.
Dle senator, acum puteți spune ce vreți.
Fă cunoștință cu liderul majorității. Îți va fi un bun prieten.
Încântat, domnule.
Orice prieten al lui Joe, e și prietenul meu.
Nu-ți face griji pentru ceilalți, sunt doar senatori.
- Dle Președinte. - Dl senator MacPherson.
Modul rușinos de întârziere a legii deficitelor, e aproape criminal.
Agențiile guvernamentale au mare nevoie de aceste fonduri.
Prioritatea acestui for este trecerea imediată...
Salut, Băgăciosule ! Cum ai intrat aici ? De ce nu cauți știri pe teren ?
Tipul ăla, Smith, pocnește pe oricine îi iese în cale. Abia am scăpat.
Tarzan !
Băieți, dânsul e senatorul Smith.
- Te porți de parcă te-ar deranja ceva. - De ce nu spuneți oamenilor adevărul ?
- Adevărul ? - Omul ăsta vrea adevărul !
"Ce este adevărul ?"a zis batjocoritor Pilat, și n-a mai așteptat răspunsul.
Cum îl vrei ? La farfurie, sau la sticlă ?
Oamenii cumpără ziare, și ce citesc ?
De dimineață au citit că un clovn a sosit în Washington,
făcând paradă ca fiind membru al Senatului.
Dacă îți pasă la fel de mult să fii cinstit, pe cât îți pasă să fii deștept...
Suntem singurii care putem fi cinstiți în ceea ce le spunem alegătorilor.
Noi nu trebuie să fim realeși, ca politicienii.
Noi le spunem când ipocriții și jigodiile vin aici să promulge legi.
Dacă vrei adevărul, ce cauți în Senat ?
Ce știi tu despre legi ? Sau despre nevoile oamenilor ?
- N-am pretenția că știu... - Atunci ce cauți în Senat ?
Ce caută ? Numire onorifică !
Când țara are mai multă nevoie ca oricând de oameni învățați și curajoși,
el va fi podoabă pentru un scaun, și va aduna onorurile.
Dar va vota ! Așa cum îi vor spune colegii.
Ca o păpușă, va înălța capul și va spune... "Da !"
Tu nu ești senator.
Ești o marionetă onorifică. Trebuie să fii prezentat.
Un păhărel, dle senator ?
Are gust mai bun decât adevărul.
Dle senator...
Nu te demoraliza, nici peste 100 de ani nu-și va da nimeni seama.
Domnule, ideea e că au dreptate.
Sunt doar podoabă pentru un scaun.
Dacă voi vota, va trebui să studiez legile ce se vor emite.
Legile ?
Da, altfel sunt doar o păpușă, așa cum au spus ei.
Legile astea sunt elaborate de specialiști după studiu îndelungat.
Eu nu pricep nici jumătate din ele, și doar am fost avocat.
Las-o baltă. Când va fi nevoie, te voi sfătui eu cum să votezi.
Tocmai asta e ideea. Nu am nici un motiv să mă aflu aici.
N-ai declarat că vrei să înființezi o tabără națională pentru tineri ?
- Ai vorbit serios, nu ? - Da.
Și de ce n-o faci ? Ai putea să faci asta.
Fă un proiect de lege și prezintă-l Congresului.
Va fi o experiență grozavă.
Dle senator Paine, abia așteptam să vă spun.
Dacă aș putea face măcar treaba asta cât sunt aici, ar fi...
Și ce te oprește ? Saunders te va ajuta.
Atunci, o s-o fac !
Știam că dvs mă puteți ajuta. Vă mulțumesc pentru timpul acordat.
Noapte bună.
- Unde pleci ? - Vreau să mă întorc la birou.
Tată !
Omul de pe prima pagină !
- Ne-a făcut o scurtă vizită. - Ce mai faceți, dle senator ?
Ce mai faceți, dră Paine ? Eram în drum spre birou.
- Ce mai fac porumbeii ? - Sunt bine.
Mi-e dor de ei.
Azi dimineață i-am dat drumul unuia cu o scrisoare.
S-a ridicat sus, în aer, să vadă pe unde se află.
S-a rotit în jurul cupolei Capitoliului, apoi s-a îndreptat glonț către vest.
Cred că acum e prin Kentucky...
Nu e minunat, tată ?
- Scrisoarea era pentru iubita ta ? - Nu... nu am nici o iubită.
N-ar fi mai bine să-ți țin eu pălăria ?
Nu, mai bine plec. Noapte bună !
La naiba !
E în regulă, dle...
Nu-i nimic, băiete, nu-ți face griji.
- Îmi pare rău... Noapte bună. - Noapte bună, Jeff !
Doamne, tată !
Cu prețul unor piese de mobilier, ai mai făcut o cucerire.
- Nu și "Cinstitul Abe" ! - Și cu ideile "Cinstitului Abe" !
Oamenii ca el sunt rari în zilele noastre, Susan.
- O să-i dăm drumul. - La ce ?
La legea mea pentru tabăra de tineret. Unde mi-e servieta ?
Să înțeleg că vei propune o lege ?
- Eu și senatorul Paine am decis ca... - Ai lucrat cu senatorul Paine ?
El a avut ideea, dar ar fi trebuit să mă gândesc și eu.
Dle senator, ai câtuși de puțin idee cum să introduci un proiect de lege ?
- Nu. Tu mă vei ajuta. - Dacă ar mai fi fost trei ca mine...
Senatorul Paine a zis că o să mă ajuți. De ce avem nevoie ?
Te superi dacă îți spun cu ce te lupți ?
Nu, te rog.
Un senator se gândește la un proiect, așa, ca tine, cu tabăra ta.
Ce face ? Se așează și scrie.
De ce, când, unde, cum, și tot ce mai trebuie.
- Asta durează. - Dar proiectul ăsta e simplu.
Înțeleg, ăsta e simplu...
- Și cu ajutorul tău... - Da, ajut și eu !
E simplu, și cu ajutorul meu îl dăm gata în timp record, cam 3-4 zile.
Nu, doar o zi.
- O zi ? - Da, doar în seara asta.
În seara asta...
N-aș vrea să mă plâng, dar în țările civilizate există ceva numit "cină".
Și mie mi-e puțin foame.
N-am putea cere să ni se aducă ceva pe tăvi, ca marii directori ?
Sigur...
Cina adusă la tavă.
- Am clarificat și asta. - Și terminăm proiectul până dimineață.
S-au ivit zorile. Proiectul tău e gata. Te duci acolo și îl prezinți.
Cum ?
Te ridici în picioare, respiri adânc și începi să vorbești.
Dar nu prea tare. Unii dintre senatori ar putea vrea să doarmă.
Un aprod creț îl duce la tribună, unde e citit de un funcționar ce-l înaintează unei comisii...
La o comisie ? De ce ?
Comisiile sunt mici grupuri de senatori ce analizează proiectul,
îl studiază, apoi dau raportul către Senat.
Nu poți să discuți un proiect necunoscut cu 96 de oameni.
- Unde s-ar ajunge ? - Da, înțeleg.
Bine. Unde rămăsesem ?
- A fost dat unei comisii. - Zilele trec, dle senator.
Zile, săptămâni !
Într-un târziu, iau decizia că e bun.
Apoi ajunge în Camera Reprezentanților pentru vot, dar e pus la agendă.
- Agendă ? - Asta e ordinea.
Proiectul tău își așteaptă rândul până când comisia de organizare...
Ce e comisia de organizare ?
Are rost să continuăm ?
Spune-mi ce e comisia de organizare.
Comisia liderilor partidului majoritar.
Ei decid dacă un proiect e destul de important încât să-i acorde prioritate.
- Ăsta este. - Da, scuză-mă, ăsta este.
- Unde eram ? - În Cameră.
Da, în Cameră...
Urmează amendamente, schimbări, și proiectul se întoarce în Senat.
Senatului nu-i place ce-a făcut Camera; ei fac alte schimbări.
Camerei nu-i plac acele schimbări. E blocat.
Și ?
Numesc un om din fiecare Cameră să participe la o conferință unde se negociază.
Într-un final, dacă proiectul tău mai trăiește după disecțiile astea, e supus la vot.
Chiar așa !
În sfârșit, sosește ziua cea mare... iar Congresul te amână.
Ai priceput, dle senator ?
Începem chiar acum, sau mâncăm mai întâi ?
- Poftim ? - Începem chiar acum...
Sigur. De ce nu ?
Pot să mă duc să-mi iau un creion ?
- Du-te ! - Mulțumesc foarte mult.
Și adu și multă hârtie !
Acum... La naiba !
Ai avut vreodată atât de multe de spus despre ceva, încât să nu poți spune ?
- Încearcă să stai jos. - Am stat, abia m-am ridicat.
Să revenim la lucrurile de bază.
Cât de mare va fi ? Unde va fi ? Câte locuri vor fi disponibile ?
Vor trebui menționate și astea.
Și încă ceva, dră Saunders. Spiritul taberei, ideea...
Cum să spun ?
- Asta trebuie să conțină ! - Ce ?
- Cupola Capitoliului. - Pe hârtie ?
Vreau să devină realitate pentru fiecare băiat din țara asta.
Așa luminată, cum e acum.
Vezi tu, băieții uită ce înseamnă țara lor, doar văzând "țara celor liberi" în cărțile de istorie.
Ajung bărbați și uită și mai mult.
Libertatea e prea prețioasă ca să fie îngropată în cărți, dră Saunders.
Oamenii ar trebui s-o țină în fața lor în fiecare zi și să spună...
"Sunt liber să gândesc și să vorbesc."
Strămoșii mei n-au putut. Eu pot. Și copiii mei vor putea.
Băieții trebuie să crească ținând minte asta.
Și comisia aia de organizare va trebui să privească lucrurile așa.
Știu că senatorul Paine mă va ajuta cât va putea, pentru că...
E un om minunat, nu ?
- L-a cunoscut foarte bine pe tata. - Serios ?
Avem nevoie de mai mulți ca el. Cu caracterul lui, cu idealurile lui...
Hai să continuăm cu asta.
Tabăra asta va fi în statul tău ?
Aproape 200 de acri din cel mai minunat teren care există.
- N-ai fost niciodată pe-acolo ? - Nu.
Eu am fost prin fiecare colțișor. Trebuie să vezi cu ochii tăi.
Preeriile, vântul adiind printre ierburile înalte,
pâraie molatice jos, pe pășuni, izvoare sprintene sus, în munți.
Cirezile coborând în vale...
Focurile de tabără și mormanele de zăpadă...
Toți ar trebui să aibă parte de așa ceva în viața lor.
Tatăl meu gândea bine. El își dăduse seama.
Îmi spunea: "Fiule, nu trece pe lângă minunile ce te înconjoară."
"Pentru că toți pomii, pietrele, mușuroaiele, stelele, toate sunt minunile naturii."
Îmi spunea...
"Ai observat cât te bucuri că vezi lumina după ce ieși dintr-un tunel lung și întunecat ?"
"Încearcă mereu să vezi viața din jurul tău de parcă abia ai ieșit dintr-un tunel."
Tu de unde ești, dră Saunders ?
Cred că am trăit întotdeauna într-un tunel.
Adică, aici ?
- În Baltimore. Orășan pur-sânge. - Ai avut întotdeauna o slujbă ?
- De când aveam 16 ani. - 16 ani ?
- Probabil părinții tăi nu puteau... - Ba da, tata era doctor.
Avea o părere foarte bună despre etică.
Era meritul tatei, dar n-a fost prea...
Mai bine ne-am apuca de treabă.
- N-a fost ușor, nu ? - Nu mă plâng.
Pentru o femeie, te-ai descurcat foarte bine.
Chiar așa ?
N-am mai cunoscut pe nimeni atât de capabil și inteligent...
Nu știu unde aș fi ajuns cu proiectul ăsta dacă nu mă ajutai tu.
Nici eu nu știu unde ai ajuns cu el.
Trebuie să continuăm.
Bun, să vedem !
Toată lumea îți spune "Saunders". Pot să-ți spun așa ?
- Te rog. - Saunders...
E mult mai bine.
"Bună, Saunders". "Bună dimineața, Saunders".
- "Cum merge proiectul ăsta, Saunders ? " - Îngrozitor, mulțumesc.
Oricum, măcar am rezolvat treaba asta cu numele.
- Care e prenumele tău ? - De ce ?
Toată lumea te strigă doar "Saunders".
Răspund și la fluierături.
Doar ai și un prenume, nu ?
- Da, dar hai s-o lăsăm baltă. - Bine, bine...
Eram curios.
Îmi apăruse în minte imaginea unei pompe fără mâner...
Știu care e. Violet.
Nu, nu e ăsta.
- Abigail ? - Nu.
- Letitia ? Lena ? - Nu. Termină...
- Mai bine îmi spui. Mai am și altele. - Bine. Ai câștigat.
- E Clarissa. - Clarissa...
Să-i dăm drumul, Saunders !
Susan e un nume foarte frumos, nu ?
Susan ? Susan Paine ? Da, e minunat.
E o femeie frumoasă, nu ?
Nu e o fată frumoasă ? Cred că e cea mai frumoasă fată...
Trebuie să ne apucăm de treabă, altfel nu mai terminăm niciodată.
Fii gata, fiindcă o să vorbesc mult mai repede decât o să poți scrie.
- Gata ? - Da.
Locația taberei: cam 200 de acri, situați în ținutul Ambrose, Terry Canyon.
Cam 400 de metri pe ambele părți ale lui Willet Creek.
- Cum ? - Willet Creek. E un mic râu.
- În Terry Canyon ? - Da. Nu-l știi, nu ?
- Nu. - Ai zis că n-ai mai fost acolo.
Ai discutat asta cu senatorul Paine, nu ?
Nu, de ce ?
Nimic, nu contează. N-ai de ce să discuți asta cu el.
"Cam 400 de metri pe ambele părți ale lui Willet Creek."
Terenul va fi cumpărat prin contribuția băieților,
iar banii ne vor fi împrumutați de guvern.
Scuzați-mă !
- De ce m-ai dat jos din pat ? - Trebuie să înceapă spectacolul.
- Îmi spui și mie ce se întâmplă ? - Sigur.
Iată actorul principal din mica noastră piesă.
"Don Quijote" Smith, Omul cu Proiectul.
- Iată și unul din persoanajele secundare. - Cine ?
Gorila în haine de om, McGann.
Adică, "Motanul Încălțat" ?
Mai mult "Motanul".
Alt personaj important, "Cavalerul de Argint".
- Un om de onoare mergând pe sârmă. - Nu crezi c-ai luat-o puțin razna ?
Don Quijote se va ridica și va rosti două cuvinte importante: "Willet Creek".
"Cavalerul de Argint" va cădea de pe sârmă, iar "Motanul" va sări din ghetuțe.
Ordinea de zi !
Prezentarea noilor proiecte și rezoluții.
Dle Președinte !
Prezidiul l-a recunoscut pe senatorul începător cu plămâni puternici, dl Smith.
- Îmi pare rău. Am un proiect... - Puteți vorbi ceva mai tare.
Dar nu prea tare.
Vreau să propun un proiect de lege.
Liniște, domnilor !
Senatorul începător vrea să țină un discurs.
Puteți începe, dle senator.
Să se decreteze de către Senat și de Camera Reprezentanților...
că poate fi împrumutată o sumă suficientă pentru construcția unei tabere pentru tineri,
sumă ce poate fi returnată Trezoreriei Statului prin contribuția băieților din America.
Această tabără va fi situată la izvoarele râului Willet Creek, în Terry Canyon.
Scopul va fi întrunirea băieților din toate clasele sociale, din toate zonele țării,
băieți de toate credințele, rasele și clasele,
pentru a-i învăța idealurile americane, pentru a promova înțelegerea reciprocă,
și pentru o viață sănătoasă a tinerilor din această minunată țară !
Dl senator va fi un bun orator când nu-i va mai tremura vocea.
Încep să mă îndoiesc de el. Spunem că e fraier, dar ni se tot suie în cap.
Când va afla că se va înălța un baraj pe locul unde-și vrea tabăra,
o să înceapă să pună întrebări.
Taci, încerc să gândesc.
- Legea deficitelor va fi citită mâine. - Mâine ?
Va auzi despre barajul de la Willet. Nu poate fi prezent.
Mâine îl duc să viziteze monumente, chiar de-ar trebui să-l pocnesc în cap.
N-o să meargă. Băiatul ăsta e cinstit, nu prost.
Susan.
Fiica mea nu va face așa ceva !
Dle senator ! Dacă mă lăsați să mă ocup de imagine...
Toată lumea jos !
- Cine sunt oamenii ăștia ? - Țicniți, nebuni, maniaci...
"Bagă-mi fiul la West Point..."
Mașina asta va provoca febra la 18 km depărtare. O să faci avere.
Febra provinciei...
O femeie a scris un cântec care să înlocuiască imnul.
- Vrei să-l asculți ? - Nu azi.
Mă simt ca o casă în flăcări. Chiar m-am dus să-l văd pe dl Lincoln.
- Cum m-am descurcat ? - Grozav.
Îmi simțeam tot timpul inima în gât.
- Ce a zis senatorul Paine ? - A fost încântat.
Sper ! Ce sunt astea ?
Contribuții de la băieții care au citit despre tabără.
Deja ? Toate astea...
Astea sunt locale. Stai să înceapă să vină din toată țara.
Adică... Mai bine deschid una. Să vedem ce scrie aici.
Uite, sunt bani ! Să vedem...
"Dragă dle senator Smith, aș dori să vin în tabăra dvs."
"Eu lustruiesc pantofi în gara centrală. Vă trimit 9 cenți."
Nu e grozav ?
Și semnează: "Cu respect, Stinky Moore".
E minunat, nu ?
Dacă sunt bani în fiecare plic, ce facem cu ei ?
O bancă ! Perfect !
Vezi ce important va fi proiectul ăsta ? Avem hârtie pe aici ?
Sertarul al doilea.
În seara asta voi fi foarte ocupat.
- Alt proiect de lege ? - Nu !
Scrisori ! Am atâtea vești !
Am prezentat un proiect de lege. Eu, Jeff Smith, am vorbit în Senat !
- Vrei să le scriu eu ? - Scrisori ? Nu, nu pot să dictez scrisori.
O să stau aici și o să le scriu eu.
O să-i povestesc mamei despre tine.
Și dacă o fac cum trebuie, vei primi un borcan cu cea mai bună dulceață pe care ai gustat-o vreodată.
- Mulțumesc mult. - Saunders !
Am uitat să-ți mulțumesc.
N-ai pentru ce.
Fără tine, n-aș fi putut să...
Alo... Cine ?
Susan Paine.
Ce mai faci ? Da, spune, pot vorbi.
Îmi pare rău că te deranjez, dar trebuie să mă ajuți.
Am fost desemnată să-l răpesc mâine pe dl Smith de la Senat.
Ce anume ?
Trebuie să-mi pun farmecul în valoare pentru el. Mă compătimești, nu ?
Jenant, nu ?
Ieși cu el în oraș și cumpără-i un costum pe măsură,
și o pălărie care să nu-i mai cadă.
Iar o manichiură și o tunsoare nu i-ar strica.
Ca de la o femeie la alta, nu-mi face plăcere să-ți cer asta, dar...
Ca de la o femeie la alta, desigur.
- Mersi, Saunders, și... - Imediat.
Dra Paine !
Susan Paine ?
- Vrea să vorbească cu mine ? - Da.
Oare ce vrea ?
Doamne !
Bună ziua, dră Paine. Ce mai faceți ?
Da, bine.
Ce ?
Să vă însoțesc ?
Aș fi încântat. În regulă !
Recepție pentru o prințesă ? Vrea să...
La revedere, dră Paine !
O recepție pentru o prințesă.
- Îți dai seama ? - Ia-ți pălăria.
Avem multe de cumpărat până mâine.
- Unde ții siropurile ? - În bucătărie.
Nu mă supăr să pierd într-o luptă cinstită, Diz.
Dar nu-mi plac loviturile sub centură.
Să o asmuți pe cucoana aia oribilă pe el, când el e mort după ea...
- Ce cucoană ? - Paine.
Poartă-te frumos cu ea.
Tatăl ei ar putea fi candidatul partidului la Casa Albă.
Ar putea fi următoarea Primă Doamnă a țării.
Închipuie-ți că citești "Ziua Mea" de Susan "Pacoste".
Nu-i suficient c-o să-l rănească. O să-i învârtă și cuțitul în rană.
Ticăloasa regală.
"O să-mi pun farmecul în valoare pentru el", a spus.
- Las-o baltă. Ce-ți pasă ? - Nu-mi pasă. Spuneam doar...
Nu-ți mai face griji.
Oricum, tăntălăii vor moșteni pământul, ți-am mai spus.
Mă întreb dacă acest Don Quijote nu ne-a luat-o înaintea tuturor.
Poate e un blestem să treci prin viață înțelept, ca noi doi.
Dacă ai de gând să-ți pui întrebări, hai măcar s-o faci jos, la o friptură.
Hai, dă-l pe gât !
- Pentru tăntălăi mai mari și mai buni. - Și pentru Don Quijote !
- Știi cum m-am simțit ? - Cum ? Spune repede !
M-am simțit ca o mamă.
Trimițându-și copilul la școală pentru prima oară...
Uitându-se la micuț cum o ia din loc îmbrăcat în haine de sărbătoare...
Sperând că va fi la nivelul celorlalți copii.
Cine a început asta ?
Eu doar aștept tramvaiul.
Încetează !
- Oricum, cui îi pasă ? - Îmi cer scuze.
Bine.
La urma urmei, ce-mi pasă mie ? O să-i dea drumul din balon.
Nu vreau decât să nu fiu prin preajmă.
Sunt sensibilă, înțelegi ?
Nu, domnule !
Nu trebuie să îndur asta. N-o să fiu complice la crimă.
O să demisionez. Gata !
Iar ? E o idee bună.
- Diz... - Da ?
- Hai să ne căsătorim. - E o idee bună.
- Când ? - Oricând.
- În seara asta ? - Bine.
- Nu te deranjează ? - O să am grijă de tine.
- Ești un tip de treabă, Diz. - Știu.
Poate putem pleca din orașul ăsta. Să ne simțim și noi ca oamenii.
Să trăim de parcă abia am ieșit din tunel.
- Tunel ? - Tunel.
N-ai văzut niciodată vântul adiind alene prin iarba din preerie, nu ?
Vântul e mai obosit pe acolo ?
Sau izvoarele sprintene de munte, sau soarele deasupra cirezilor ?
N-ai văzut niciodată așa ceva, nu-i așa, Diz ?
- Tu ai văzut ? - Nu.
Trebuie să vedem ?
Nu. Dar nu mă pot gândi la ceva mai plin de viață.
- Atunci, să mergem ! - Unde ?
- Ne căsătorim ! - Da, așa e !
În caz că nu știi, îți dau șansa să te retragi dacă nu-ți place.
Ce ?
- Prenumele meu e Clarissa. - Știu. E în regulă.
Nu spune "în regulă". Spune că ți se pare minunat.
În regulă ! Adică...
Nu-ți vine nici un nume în minte care să-ți placă mai mult, nu ?
Acum, pe loc, nu.
- Nici un "Susan", sau altul ? - Susan ?
N-o să accept, pricepi ? N-o să fiu complice la crimă, pricepi ?
E destul că-l bag pe sărmanul tăntălău pe piste greșite pentru Taylor,
n-o s-o mai ajut și pe cucoana aia să-l facă bucăți !
Nimeni n-o să mă oblige să fac asta !
Ai spus-o !
O să plec de acolo chiar acum !
Cu primă, sau fără primă. Îmi strâng tot.
Tot ce am acolo. Chiar și pălăria !
Stai puțin ! Trebuie să ne căsătorim !
Ne vedem mai târziu !
Saunders !
Ce vrei ?
- Trebuia să fii acolo. - Știu !
A fost o petrecere grozavă, costumul îți venea ca turnat, și ea arăta minunat.
Și când ați plecat, ea a spus: "Mulțumesc, dle Smith !"
Dar felul în care a spus-o... Mai că nu te-ai scurs prin podea.
Aiureli !
La ce te uiți ? Nu credeai că sunt o doamnă, nu ?
O doamnă n-ar fi lucrat pentru instituția asta.
Nici măcar eu nu mai suport. Demisionez. Sunt multe chestii pe care nu le suport.
Nu suport o simplă...
De ce nu pleci acasă ?
Spune-le izvoarelor tale despre tabără și despre "țara celor liberi".
Locul tău nu e aici. Tu ești un om decent.
Pleacă acasă ! Asta-i tot ce-am vrut să-ți spun.
Fă cunoștință cu omul cu care mă voi mărita.
Eu sunt ăla.
Spune ceva ! Nu sta acolo ca o...
Stai puțin... De ce n-o fac așa cum trebuie ?
Așadar, vrei să fii senator ? Să ridici o tabără la Willet Creek ?
Vezi asta ? Legea deficitelor.
Paragraful 40. Vor ridica un baraj acolo unde crezi că va fi tabăra ta.
Ai auzit de el ? Nu !
Au vorbit despre asta azi, în Senat, dar tu nu trebuia să auzi.
De-aia te-a târât după ea cucoana aia elegantă.
De-aia te-au trimis aici, pentru că nu deosebești un baraj de o cadă.
Dă-i drumul, fii senator !
Încearcă să-i strici ciubucul dlui Taylor.
Dar dacă nu poți, și nu vei putea niciodată...
Du-te acasă ! Nu mai sta aici făcându-i pe oameni să te compătimească !
Să mergem, Diz !
Pe aici !
Hai, puștoaico, o să găsim un preot !
- Ne căsătorim. - Da...
Bine...
Hai să te duc acasă.
Sunt atâtea locuri în acel stat care chiar au nevoie de apă.
Am vorbit cu Kenneth Allen care deține niște terenuri acolo. N-a zis nimic de vreun baraj.
E ceva în neregulă aici, sunt sigur.
Nu voi vota asta până nu primesc răspuns la câteva întrebări.
- Jeff, te lupți cu morile de vânt. - Chiar așa ?
Încerci să înțelegi într-un minut un proiect dezvoltat în doi ani.
- Motivele, beneficiile... - Beneficiile ? Cine e Taylor ?
- Poftim ? - Ce rol are el aici ?
Ce te face să crezi că el are vreo legătură cu asta ?
Mi s-a spus că treaba asta e ciubucul lui.
Îți dai seama ce spui ?
Mă acuzi că am elaborat un proiect în beneficiul unei singure persoane.
Că am ajutat la plănuirea unei escrocherii.
Centrala ? Vreau să vorbesc cu James Taylor, în Jackson City.
Pădurar, nu ? Mană cerească ? Nici nu știe să-ți spună ce oră e ?
Vrei să-mi spui exact ce a făcut ?
E pe cale să ne ruineze afacerea, și pe tine odată cu ea.
Pe mine, Jim ? Cum ?
N-ai înțelege.
Uite ce e, amice, într-o jumătate de oră sunt în drum spre Washington.
Orice s-ar întâmpla, sunt pregătit pentru pădurarul tău.
O să primești instrucțiuni de la Ken Allen.
N-am încredere în tine nici să lingi un timbru.
Folosește-ți influența ca să-l ajuți pe Allen să rezolve. Ai înțeles ?
Da, Jim.
Mă îndoiesc. Vino, Allen !
N-am putut să-l duc să viziteze nici măcar un monument.
S-a tot ținut după noi. Trebuie să ne scapi de el.
De când a aflat că reprezentăm districtul Willow Creek, ne-a zăpăcit.
Jim, ți-am spus că mă descurc. Mă opun venirii tale aici.
Ai dovedit cum te descurci.
Tu l-ai impulsionat să scrie legi.
El e. Chick, dă-i drumul.
- Doar nu l-ai chemat pe Smith aici ? - Tu ce crezi ?
Chick, nu deschide ușa. Jim, nu poți face asta.
- Lasă-l să intre, Chick. - Bine, Jim.
Eu mă retrag din afacere.
Bună dimineața, dle senator. Intră !
Cum adică, te retragi ?
Jim, nu poți intra aici cu amenințări. Metodele tale nu funcționează aici.
E senator. Nu contează cum, dar e senator.
Aici ești în Washington.
Amenințări ? Metodele mele nu funcționează în Washington ?
Cu tine au mers.
Nu asta e ideea. Băiatul ăsta e altfel, e cinstit.
Are o părere foarte bună despre mine. Nu putem face asta !
Ce-ar trebui să fac ? Să stau și să-l las pe novicele ăsta
să-mi pună bețe în roate la barajul de la Willet Creek ?
Nu cred.
Ori joacă așa cum îi cântăm noi, ori îl fac bucățele.
Jim, eu mă retrag din asta.
Te retragi ?
Nu vreau să iau parte la crucificarea acestui băiat.
Înțeleg...
Metodele noastre sunt prea dure pentru sufletul tău sensibil, nu-i așa ?
"Cavalerul de Argint" e prea bun pentru noi.
Metodele mele au fost bune în ultimii 20 de ani.
De când te-am cules din văgăuna aia și te-am făcut să arăți a senator.
Și acum te retragi ?
Poate nu trebuie să te retragi, Joe.
Poate aranjăm ca tu și cu pădurarul să plecați acasă împreună.
- Jim, nu trebuie să... - Nu-i nimic.
Totuși, e păcat să ne despărțim în felul ăsta după atâția ani.
Mai ales acum, când urmează un congres național.
Joe, o să dau totul uitării, la fel ca toți prietenii noștri.
Cred că vom supraviețui.
Va trebui să găsim pe altcineva cu ceva mai multă rațiune.
Între timp, du-te și explică-i dlui Smith cum stă treaba cu barajul.
E proiectul tău. E reputația ta.
Și dacă nu găsește destule idei cu care să te combată, trimite-l la mine.
O să-i dau eu câteva.
Plec cu următorul avion, Joe. Adio.
- Jim... - Da.
Vino aici.
Chestia e că-mi place puștiul.
N-aș vrea să văd că ești prea dur cu el.
Mă bucur să văd că ți-ai revenit.
Pentru un moment, chiar mă speriasem.
Întoarce-te la birou. Te sun eu după ce termin cu Smith.
"Cavalerul de Argint"...
Dle senator...
Eram în trecere și m-am gândit să ne întâlnim.
Ia loc. Cred că i-ai cunoscut pe toți băieții de aici.
Mi s-a spus că ai umblat în vârful degetelor de când ai venit aici.
Asta e bine.
Unii mi-au spus că ești cam nătăfleț.
Dar eu cred că ești deștept.
Ești suficient de deștept să înțelegi o problemă când ți se explică.
Cum ar fi ?
De exemplu, construirea unui baraj la Willet Creek.
- Ce interes aveți în asta ? - Ce interes am ?
Orice aduce beneficii statului, e foarte important pentru mine.
Eu dețin multe platforme industriale, ziare și alte mărunțișuri.
Dacă aș fi simțit că pui preț pe bunăstarea statului, așa, ca mine,
aș fi spus că ești un om de urmărit pe viitor.
Ce anume îți place ? Afacerile ?
Dacă da, alege orice slujbă în stat și țintește spre vârf.
Sau politica ?
Dacă îți place să fii senator, nu văd nici un motiv să nu te întorci,
și să stai în Senat cât vrei. Dacă ești deștept !
Uită-te la băieții ăștia, sau la Joe Paine. O duc bine.
N-au nevoie să-și facă griji că trebuie realeși, sau alte alea...
Sunt deștepți. Urmează sfaturile mele.
Adică, le spuneți acestor oameni și senatorului Paine ce să facă ?
Da.
Joe Paine îmi urmează sfaturile de 20 de ani încoace.
Ești un mincinos.
- Trebuie să vorbesc cu senatorul Paine. - E plecat din oraș.
Plecat din oraș ? Nu se poate !
Salut, Jeff. Intră !
Ai discutat cu Taylor ?
A zis că de 20 de ani vă spune ce să faceți. L-am făcut mincinos.
- Vino aici și stai jos. - Nu vreau să stau jos.
Știu cum te simți, Jeff.
Speram că vei fi scutit de asta.
Speram că o să admiri peisajul și istoria, și te vei întoarce la băieții tăi.
Tu ai trăit într-o lume a băieților. Pentru Dumnezeu, rămâi acolo !
Asta e o lume a bărbaților. E brutală, tu n-ai ce căuta aici.
Vei fi rănit. Ascultă-mă, uită de Taylor și ceea ce a spus.
Uită de barajul de la Willet Creek...
Încă nu mi-ați răspuns, domnule.
Un om ca Taylor poate să vă spună ce să faceți ?
Jeff, ascultă, te rog, și încearcă să înțelegi.
Știu că e dur să dai piept cu adevărul.
E o lume a bărbaților, unde trebuie să-ți lași idealurile la ușă, ca galoșii.
Acum 30 de ani aveam și eu idealurile tale.
Eram ca tine.
A trebuit să iau aceeași decizie care ți s-a cerut și ție s-o iei astăzi.
Și am luat-o.
Am făcut un compromis.
Ca să pot rămâne în Senat și să-mi servesc poporul pe alte căi cinstite.
Acceptă realitatea, Jeff.
Mi-am servit bine statul, nu ?
Avem cea mai mică rată de șomaj și cele mai mari subvenții federale, dar...
A trebuit să fac un compromis. Nu te poți baza pe voturile oamenilor.
Oricum, nici nu votează mereu.
Așa s-au ridicat statele și imperiile încă de la începuturi, înțelegi ?
Poți să mă crezi pe cuvânt. Așa stau lucrurile.
Ți-am spus toate astea, pentru că m-am atașat foarte mult de tine.
Aproape ca de un fiu.
Și nu vreau să te văd suferind.
Când se va discuta mâine legea deficitelor, să nu te bagi.
În spatele ei se află puteri mari. Te vor distruge înainte să-ți dai seama.
Pentru binele tău, și de dragul prieteniei mele cu tatăl tău,
te rog, nu spune nimic !
Dată fiind urgența legii deficitelor, avem consensul unanim
ca fiecare senator să vorbească doar o dată și nu mai mult de 5 minute,
despre fiecare paragraf al legii.
Aprodul va da citire legii.
Legea pentru subvenționarea deficitelor pentru anul fiscal, Paragraful Unu.
Ajutor de urgență:
Amenajarea râurilor, porturilor și șoselelor, 150 de miliarde.
Paragraful 40.
Subvenție pentru captarea râului Willet Creek în bazinul natural de la Terry Canyon, 5 milioane.
Dle Președinte !
Dl senator Smith dorește să discute Paragraful 40 ?
Da, domnule.
Înțelegeți că nu aveți la dispoziție decât 5 minute ?
- Da, domnule. - Puteți începe.
Dle Președinte, paragraful despre barajul de la Willet Creek nu e...
Dle Președinte !
Dl senator Smith dorește să cedeze cuvântul colegului său, dl Paine ?
- Da, domnule. - Puteți începe.
Dle Președinte, mi-a revenit dificila sarcină,
de a vă spune pe baza dovezilor ce mi-au fost aduse la cunoștință,
că îl consider pe dl senator Smith nedemn să se adreseze acestui for.
Duceți-vă și chemați-i pe senatori.
Se petrece ceva, veniți înăuntru !
Dl senator va lua o pauză până se va face ordine.
Toți senatorii sunt așteptați în sală !
- Ce se întâmplă ? - Nu știu.
Puteți începe.
Mă refer la proiectul inițiat de dânsul, pentru crearea unei tabere naționale de tineret.
Dânsul a precizat și terenul necesar pentru aceasta,
teren ce ar urma să fie cumpărat prin contribuția băieților din toată America.
Domnilor senatori...
am dovezi care arată că terenul menționat se află în proprietatea colegului meu.
L-a cumpărat în ziua următoare desemnării sale în Senat,
iar acum se folosește de această instituție pentru profitul său personal !
- Pădurarul e în cofă. - Nu prea are sens...
Prin urmare, înaintez o moțiune Comisiei de Imunitate,
pentru a stabili dacă dl senator își mai poate continua activitatea în acest for.
Dle Președinte...
Liniște !
Faceți liniște, sau evacuăm galeriile !
Urgent ! Pădurarul e demascat de colegul său !
Urgent ! Paine îl acuză pe Smith !
- Unde e Saunders ? - Ea trebuie să știe ceva.
Aș vrea să știu. A plecat din oraș cu rabla ei.
Paine îl acuză pe Smith că vrea să ridice tabăra pentru profitul său personal.
Dă-mi o țigară !
Paine a cerut o audiere în fața Comisiei de Imunitate.
Domnilor senatori, sincer să fiu,
în dimineața în care dl Allen a dat buzna în biroul meu
aducând dovada că dl Smith e proprietar al acelui teren, am fost uimit !
Scuzați-mă, dar ce ați făcut după ce ați luat cunoștință de asta ?
Am discutat imediat cu șeful Arhivelor Statului, dl Arthur Kim.
Dle Kim, vă amintiți dacă ați înregistrat un asemenea act ?
La data menționată aici, dl Allen s-a prezentat la mine pentru a înregistra acest act.
A trecut peste 200 de acri pe numele Jefferson Smith.
De cât timp îl cunoașteți pe dl senator Smith, dle Allen ?
De mulți ani.
În fiecare vară folosea terenul meu de la Willet Creek pentru tabăra lui.
Părea un tip foarte de treabă. Într-o zi mi-a făcut o propunere.
Spunea că are ocazia să vândă terenul ăla cu cel puțin 500$ pe acru.
Eu aș fi fost mulțumit și cu 25. Așa că am făcut o învoială.
Eu îi cedez terenul, iar el îmi garantează prin contract că primesc jumătate din sumă,
dacă reușește să-l vândă.
Sincer să fiu, mi s-a părut suspectă treaba asta.
Aveți contractul pe care l-ați menționat ?
Terenul ăla n-ar fi fost pe numele lui dacă nu-l aveam.
Da, domnule. Semnat și predat !
- N-am semnat nici un contract ! - Ba l-a semnat !
Un moment, vă rog !
După o îndelungă studiere a acestei semnături, opinia mea profesională
este că scrisul îi aparține lui Jefferson Smith.
Ca expert în grafologie,
aș spune că numele lui Jefferson Smith de pe acest contract, a fost falsificat.
Pun la bătaie cei 20 de ani de carieră profesională,
afirmând că nu este un fals, ci chiar semnătura dlui Smith !
Este foarte dureros pentru mine.
Băiatul ăsta e fiul celui mai bun prieten al meu.
Am garantat pentru el în Senat. L-am ajutat la proiect.
Când l-a prezentat, m-am dus să-l felicit.
Dar am subliniat că pe locul ales de el pentru tabără, se va înălța un baraj.
În apropiere mai sunt terenuri bune, așa că i-am sugerat să aleagă altul.
A devenit furios. Spunea să mutăm barajul.
Am fost uimit de reacția sa violentă. Nu înțelegeam.
Până când mi-a parvenit dovada că el deține acei 200 de acri.
După cum ați auzit, a plănuit deja să obțină un profit imens
din bănuții trimiși de băieții din această țară.
Văzând asta, în ciuda sentimentelor mele față de băiat,
simțul datoriei mi-a spus că singura soluție e excluderea sa din Senat.
E superbă mașinăria Taylor !
Dle senator Smith, vă rog !
Luați loc aici, vă rog !
Comisia e pregătită să vă asculte, dle senator Smith.
Nu plecați, domnilor ! Sesiunea nu s-a încheiat !
Liniște, vă rog !
Pădurarul ăla nici n-a știut ce l-a lovit când Jim Taylor s-a dat la el.
Care dintre voi vrea asta, fetelor ?
- O vrei ? - Da !
- Bună seara. - Bună seara, Saunders.
Când am văzut că nu ești pe nicăieri, am avut o presimțire că te găsesc aici.
- Ce mai faci, Saunders ? - Bine.
Ce mai face soțul tău ?
Diz... Nu suntem căsătoriți.
Am făcut bine că m-am întors acum. Știi ce am găsit așteptându-mă ?
- Un borcan de dulceață de la mama ta. - Serios ?
Era de căpșuni ?
E cea mai bună.
Am văzut în ziare că ai ajuns să fii senator.
Tu m-ai sfătuit corect, Saunders.
Mi-ai spus să mă întorc acasă și să mă ocup în continuare de puștii ăia.
Un tânăr lipsit de experiență ce vorbește prostii despre idealurile americane.
Sunt numai prostii, cu siguranță.
- Uite ce e, dle senator... - Nu știu...
Asta e o lume nouă pentru mine.
În ce mai poți să crezi...
când un om ca senatorul Joseph Paine se ridică și jură
că i-am jefuit pe copii de bănuții lor.
Un om pe care l-am admirat și l-am venerat toată viața.
Nu știu...
Sunt multe cuvinte mari în orașul ăsta. Unele sunt scrise în piatră, altele...
Unii ca Taylor și Paine le pun acolo, să le citească fraierii ca mine.
Apoi, când afli ce fac oamenii, de fapt...
Plec din orașul ăsta cât pot de repede.
Departe de vorbe, de monumente și de tot spectacolul ăsta murdar.
Înțeleg.
Când o să ajungi acasă, ce le vei spune copiilor ?
O să le spun adevărul.
Mai bine îl află acum, decât mai târziu.
Nu cred că te vor crede.
Ar putea să se uite la tine cu fețișoarele triste și să spună:
"Ce-ai făcut, Jeff, ai renunțat ? N-ai făcut nimic ?"
Ce-ai vrea să fac ?
O marionetă onorifică, așa, ca mine, împotriva lui Taylor și Paine...
Amicul tău, dl Lincoln, a avut și el un Taylor și un Paine al lui.
Și toți oamenii care au încercat să-și exprime liber opiniile.
Piedicile nu i-au oprit, iar lumea îi numea nebuni.
Și tot ce e bun pe lume, a venit din partea unor nebuni ca ei, știi asta.
Nu poți renunța acum, nu și tu.
Nu există numai Taylor și Paine în Washington.
La ei numai umbra este mare.
N-ai avut încredere doar în Paine, sau în alți oameni.
Ai avut încredere în ceva mai mare.
Ai dat dovadă de decență și corectitudine, și țara asta ar avea nevoie de așa ceva.
Și toată lumea asta strâmbă. Foarte mult.
Ții minte prima zi când ai sosit aici ?
Mai știi ce ai spus despre dl Lincoln ?
Că parcă stă acolo și așteaptă pe cineva ?
Ai avut dreptate.
Aștepta un om care să se țină de treabă.
Care să intre în cei ca Taylor și să-i azvârle cât colo.
Cred că te aștepta pe tine.
El știe că poți s-o faci. Și eu știu.
Ce ? Ce să fac, Saunders ?
Nu te mai gândi să renunți, și îți spun eu cum facem.
M-am gândit la asta tot drumul încoace.
E destul de riscant, dar cred că poți s-o faci.
Clarissa, unde putem bea ceva ?
Așa mai merge ! Hai să mergem la mine.
Dl Dearborn ! Dl Dernell ! Dl Dwight !
Azi îl dau afară pe Smith, nu ?
Unde sunt tobele ? Unde e ghilotina ?
De fapt, unde e Smith ?
Nu s-a oprit din fugă de când a plecat din fața Comisiei.
- Dl Singleton ! - Prezent.
- Dl Smith ! - Prezent !
Tipul ăsta nu e zdravăn !
Aprodul va continua prezența.
Vine Saunders.
Asta face parte din planul tău ?
- Ce s-a întâmplat ? - Roagă-te, Diz, dacă știi cum.
Ai vreo legătură cu venirea lui aici ?
Ești nebună ?
90 de senatori sunt prezenți.
Cvorumul e îndeplinit.
Începem după ordinea de zi.
- Dle Președinte ! - Dl senator MacPherson...
Aș dori să se citească raportul Comisiei referitor la demiterea lui Jefferson Smith.
Se va da citire raportului.
În raportul Comisiei de Imunitate s-a ajuns la concluzia,
după audierea a numeroși martori,
că Jefferson Smith nu mai poate fi membru al acestei instituții.
Raportul este înaintat cu recomandarea de a fi aprobat.
Verdict: Jefferson Smith este demis din funcția sa din Senat.
Dle Președinte, solicit adoptarea imediată a acestei rezoluții.
- Dle Președinte ! - Eu m-am adresat primul !
Eu am cuvântul.
Vreau să cer votarea acestei rezoluții fără întârziere.
Dl senator nu mai poate spune nimic...
Oricum, dl senator Smith e încă membru al acestui for,
și încă are dreptul la atenția acestui prezidiu.
- Erați pe punctul de a aproba ! - Asta e doar impresia dvs.
Lăsați-l să vorbească !
Înainte de a continua,
le reamintesc vizitatorilor de la galerie, că se află aici ca oaspeți,
și trebuie să se poarte ca atare.
Și adaug că părerile lor nu vor afecta în nici un fel judecata acestui prezidiu.
Prezidiul dă cuvântul...
dlui senator Smith !
- Mulțumesc, domnule. - Diz, începe !
Cred că domnii abia așteaptă să scape de mine de aici.
Iar după felul în care am fost dovedit, nici nu-i pot acuza.
Sunt dispus să plec după ce vor vota,
dar înainte de asta, am câteva lucruri să le spun.
Am mai încercat să le spun asta și înainte, dar am fost tratat cu răceală.
De data asta aș vrea să le spun.
- Și nu voi pleca până nu le voi spune ! - Dl senator vrea să cedeze cuvântul ?
- Cedați cuvântul ? - Nu, dle, mă tem că nu !
Nu, domnule.
Am mai cedat odată cuvântul, și n-am mai auzit apoi de el.
Nu, domnule.
Și am putea cădea la înțelegere chiar acum în legătură cu "cedatul".
Am fost bine instruit azi-noapte.
Am aflat că dacă cer să mi se cedeze cuvântul în legătură cu orice,
pot să am cuvântul până în ziua de apoi !
Cu alte cuvinte, am ceva de spus, și o voi spune cu orice preț.
Cer cuvântul !
- Cedați cuvântul ? - De ce ?
- Pot să pun o întrebare ? - Bine.
Vreau să-l întreb pe tânărul coleg, dacă ceea ce are de spus,
are legătură cu paragraful 40, cu barajul de la Willet Creek ?
Toate aspectele referitoare la această problemă, s-au discutat la audieri.
Îl întreb pe distinsul coleg dacă are ceva de adăugat
la apărarea pe care n-a putut s-o susțină la audiere ?
- Nu mă pot apăra împotriva falsurilor ! - Comisia a stabilit altceva.
Domnul a fost declarat vinovat !
Și cred că vorbesc în numele tuturor,
când afirm că nu vrem să auzim un om cu un asemenea caracter,
discutând paragraful unei legi în fața acestei Camere !
- Liniște, domnilor ! - Dle Președinte !
Mi s-a înscenat totul, deoarece paragraful 40 e un ciubuc !
Și eram gata să vă spun că un anumit om din statul meu, dl James Taylor,
vrea să construiască acest baraj în interesul său !
Un om ce controlează o mașinărie politică și orice altceva din statul meu.
Un om suficient de puternic încât să controleze politicieni.
Erau trei în cameră când am fost la el !
- Cedați cuvântul ? - Nu, domnule, nu-l cedez !
Același James Taylor mi-a oferit un loc în Senat pentru următorii 20 de ani,
dacă aș fi votat pentru un baraj ce știam amândoi că e o înșelătorie,
dar dacă îndrăzneam să deschid gura, mi-a promis că mă distruge !
Am venit și am încercat să deschid gura,
dar lungul și puternicul braț al dlui Taylor
a pătruns în această cameră și m-a apucat de ceafă...
- O chestiune de procedură ! - Dle Președinte !
Senatorul Paine va vorbi.
Eu am fost cel ce l-am acuzat !
Acum susține că aș fi avut ordin să aduc dovezi falsificate !
Îmi reproșează un comportament nedemn de un senator, și cer să-mi cedeze cuvântul !
N-am spus că senatorul Paine s-a aflat în acea cameră !
Eram în acea cameră !
Îl acuz pe acest om !
Prin tonul său, prin negarea sa, încearcă să mă pună într-o lumină proastă.
Vă voi spune ce căutam în acea cameră.
Dl Taylor, un respectabil cetățean al statului,
adusese dovezile împotriva acestui om, iar noi îl rugam să renunțe.
De ce ? Ca să nu aducem rușinea asupra unui stat onorabil !
- Dar a refuzat ! - Dle Președinte...
Unui asemenea om i se poate da un singur răspuns.
Adevărul, pe care l-am rostit și în fața acestui for.
Încearcă să șantajeze Senatul, așa cum a vrut să mă șantajeze și pe mine.
Pentru a-și păstra scaunul, va încerca să țină în loc și Legea Deficitelor,
lege ce trebuie votată imediat !
Pot să vorbesc ?
Nu mai am răbdare cu acest neobrăzat !
Îmi cer scuze pentru numirea lui.
Regret că l-am cunoscut. M-am săturat de acest tânăr nedemn !
Refuz să mai stau aici și să-l ascult.
Sper că toți colegii mei simt la fel.
Cedează cuvântul !
Domnilor, vă rog să vă adresați prezidiului !
Dle Președinte, ce dorește domnul de la acest for ?
O să vă spun, domnule !
Vreau șansa de a vorbi cu oamenii care mă cred.
Oamenii din statul meu mă cunosc, și îl cunosc și pe dl Taylor.
Când vor auzi povestea mea, îi vor distruge mașinăria dlui Taylor.
Vreau doar o săptămână ca să aduc dovada de acolo.
Dar vreau asigurarea Senatului că nu voi fi demis și Legea nu va fi votată.
- Cedați cuvântul ? - Doar pentru o întrebare.
În situația rușinoasă în care se află, domnul mai are obrăznicia
de a încerca să amâne Legea Deficitelor ?
- Doar o săptămână ! - Dle Președinte !
Mă adresez senatorului.
E conștient că legea asta e amânată de luni de zile în ambele Camere ?
Milioane vor rămâne fără adăpost și mâncare.
Lucrările publice vor fi în impas !
Lipsim țara de ajutor ?
Cetățenii statului trebuie să scape de escrocii ce-i călăresc !
Dacă Senatul cedează în fața acestui șantaj, va ajunge de râsul lumii.
E o insultă să ascultăm așa ceva.
E o insultă la adresa senatorului Paine.
Eu voi urma exemplul senatorului,
și refuz să mai stau aici, atât timp cât omul ăsta are cuvântul !
Ordine, domnilor !
Cred că va trebui să le vorbesc oamenilor din statul meu de aici !
Nu mă puteți goni de aici până nu veți auzi ce am de spus, chiar de va dura toată iarna !
Obstrucție !
Dle Președinte, se pare că suntem singuri.
Nu mă plâng din rațiuni sociale, dar...
Dar cred că ar fi păcat ca acești domni să piardă așa ceva.
Solicit atenția prezidiului...
asupra regulii nr. 5 din Regulamentul Senatului.
Paragraful 3...
"Dacă nu este întrunit cvorumul, o majoritate a senatorilor prezenți..."
Se pare că eu sunt aia.
"... poate solicita corpului de pază să ceară, iar dacă e necesar,"
"chiar să-i oblige pe senatorii absenți să participe la ședință."
Dle Președinte, eu solicit asta.
Fiind invocată absența unui cvorum...
Faceți apel la cvorum.
Nu-i nici o grabă, dle Președinte. Am destul timp.
Apel la cvorum !
Toți senatorii sunt chemați în sală !
Faceți prezența !
- Dl Agnew ! - Prezent.
Dl Albert ! Dl Alfred !
- Dl Ashman ! - Prezent.
Joe, fii atent ! Smith are cuvântul în continuare !
- Chiar când erau să-l dea afară ! - A reușit, Diz ! E minunat !
O obstrucție ! Miracolul ăsta îl vroiam !
Transmite în stat tot ce spune !
Vor auzi asta și în Patagonia.
Protestând, tot Senatul a ieșit din sală !
Nu așa imparțial !
Treci de partea lui ! Luptă pentru el !
- Îl iubești pe maimuțoiul ăsta, nu ? - Tu ce crezi ?
Treci la treabă ! Fă cum îți spun eu.
Cea mai măreață bătălie a timpurilor moderne.
Un David care n-are nici măcar o praștie, se luptă cu Goliat,
mașinăria Taylor, presupus escroc. Din partea mea, poți să tai "presupus".
Îi aducem pe toți de la sediu.
Unde sunt ? Puneți telegraful în mișcare !
- L-ai găsit pe Hendricks ? - Îl caută.
Un editor...
De ce nu e la birou, unde îi e locul ?
N-ar fi mai bine să te întorci în sală ?
Băiatul se va adresa statului. Dacă întoarce opinia publică împotriva noastră...
Nici n-o să înceapă.
În 5 ore formez opinia publică. Toată viața am făcut asta.
O să-l ponegresc pe derbedeu...
Lasă opinia publică în seama mea.
Acum du-te în sală și ține-i pe senatori de partea ta.
L-am contracarat cu tot ce-am putut.
Nu mai suport.
Dacă îi convinge pe senatorii ăia, poți să-ți zbori creierii.
Așa merge treaba, Joe !
Ori renunțăm, ori suntem cei mai tari.
Nu ne dăm în lături de la nimic până nu-l zdrobim...
- Hendricks la telefon ! - Du-te în sală, Joe.
Alo, Hendricks ? Zarurile au fost aruncate.
Să nu apară în ziare nimic din ceea ce spune Smith, sau vreun articol pro-Smith.
Și în toate ziarele din stat ce le poți atrage de partea ta.
Și toate ziarele opoziției ce nu vor să fie de partea noastră,
vreau să le întârzii 24 de ore.
Împiedică-le livrările, gonește-i de pe stradă ! Nu-mi pasă ce le faci !
Îngroapă-le 24 de ore. Așa o să am timp suficient.
Apără mașinăria ! Fă-l praf pe tipul ăsta !
Chestiile obișnuite. Criminal, blochează legile importante, înfometează oamenii...
Joe, nu te duci la Senat ?
Și, Hendricks, agită mulțimea.
Pune-i să trimită scrisori de protest, telegrame, ce vrei tu.
Cumpără tot timpul disponibil la toate posturile de radio din stat
și pune-i să vorbească împotriva lui Smith.
Nu-mi pasă cât costă, plătește !
Treci la treabă !
Obstrucția asta e o tentativă mișelească de a vă atrage atenția
de la adevărul ce a fost stabilit.
Jefferson Smith a fost prins furând de la băieți.
Ajutorul va fi oprit. Oamenii vor rămâne fără slujbe.
- Am mai văzut obstrucții, dar... - Smith nu poate continua. E ridicol.
Trebuie să-i retragem dreptul la cuvânt.
Atât timp cât dl Smith deține cuvântul în mod legitim, îl va păstra.
După părerea mea, tânărul are dreptate.
Dreptate ? Șantajul e drept, Henry ?
Joe, mie de la început nu mi-a plăcut băiatul ăsta.
Dar cred că nici un om nesincer nu s-ar lupta atât împotriva tuturor.
Mă bucur să știu asta, Martin.
După 20 de ani, mă bucur să aflu că-l credeți pe el, nu pe mine.
Asta înseamnă !
Dacă el are dreptate, eu mă înșel.
Joe, nu putem aranja să lăsăm barajul deoparte și să lăsăm legea să treacă ?
Nu e vorba de baraj.
E vorba de onoarea și reputația mea.
De integritatea Comisiei de Imunitate, chiar de integritatea Senatului !
Dacă vreți să scoateți paragraful 40, n-aveți decât. Eu demisionez.
Stai puțin, Joe...
Astea sunt prostii. Joe are dreptate, o înțelegere e imposibilă.
Trebuie să continuăm așa. Să-l combatem !
Să nu-l slăbim ! Să lucrăm în schimburi !
- Ești de aceeași părere, John ? - Sunt și eu o dată de acord cu tine.
E timpul să mergem în sală.
Cum poate un om neexperimentat să știe atâtea lucruri ?
Nu poate continua prea mult.
... cu anumite drepturi inalienabile,
printre acestea fiind viața, libertatea și obținerea...
Se pare că a venit schimbul de noapte.
Vă rog să vă opriți până la reinstalarea ordinii.
Vă vorbește H. V. Coltenborn.
Jumătate din oficialii de la Washington sunt aici să vadă acest spectacol.
Dreptul de a vorbi cât poți.
Dreptul american de a vorbi liber, în cea mai dramatică formă.
Cel mai neînsemnat om de aici, odată ce are cuvântul, conform regulilor,
poate vorbi atât timp cât poate sta în picioare,
cu condiția să nu se așeze,
și să nu părăsească încăperea, sau să se oprească din vorbit.
Galeriile sunt ticsite.
În galeria diplomaților se află reprezentanții a două puteri dictatoriale.
Se află aici să vadă ce nu pot vedea acasă: democrația în acțiune.
... viața, libertatea și obținerea fericirii,
iar pentru apărarea acestor drepturi, sunt instituite guvernele,
ce își obțin puterile din acordul celor guvernați.
Iar dacă o formă de guvernământ devine destructivă
este dreptul poporului de a o schimba, sau de a o desființa.
Cum mă descurc ?
- Nu mai trage de timp ! - E Clark, Jim !
- Alo ! - Dle Taylor !
Stai puțin...
Sună-l pe senatorul Paine.
Sunt Jim Taylor, sunt în Washington. Despre obstrucția lui Smith...
Ziarele din sud-vest trebuie să realizeze că legea ce încearcă s-o blocheze,
va afecta și domeniul lor.
E datoria patriotică a fiecărui ziar... Stai puțin ! Da ?
- Vă caută din Jackson City ! - Să aștepte !
Omul ăsta trebuie pistonat până pocnește !
Întotdeauna mi-a plăcut partea asta din Declarația de lndependență.
Nu veți avea o țară în care să fie valabile aceste reguli,
dacă n-aveți oameni ce au aflat că au drepturi, după ce au primit un pumn în nas.
E bun ca titlu de articol.
Dar e ceva curios la bărbați.
Toți își încep viața prin a fi băieți.
N-aș fi surprins dacă și senatorii au fost băieți odată.
De aceea mi s-a părut o idee bună de a-i scoate pe băieți din orașele aglomerate
și din subsolurile murdare, doar câteva luni pe an,
și să-și clădească trupurile și mințile pentru o slujbă de bărbat,
pentru că ei se vor afla la aceste birouri într-o zi.
Părea o idee bună, să aduni băieți din toată țara,
băieți de toate naționalitățile și din toate clasele sociale.
Să se întâlnească, să descopere cum gândesc alți oameni.
Pentru că n-aș da doi bani pe regulile voastre,
dacă în spatele lor nu s-ar afla o oarecare bunătate de zi cu zi,
și o mică purtare de grijă pentru aproapele tău.
E destul de important.
Nu e decât trupul acestei democrații, înmânată omenirii de niște oameni mari !
Dar dacă trebuie să construiți un baraj acolo unde ar trebui să fie o tabără,
pentru a obține anumite comisioane, asta e altceva. Nu !
Să nu vă închipuiți că mă întorc acasă și le voi spune băieților:
"Uitați de asta, băieți !"
"Tot ce v-am spus despre țara în care trăiți, sunt prostii !"
"Nu e țara voastră. E a unora ca James Taylor." Nu, nu eu !
Cine crede că aș face așa ceva, să se mai gândească o dată !
Am vrut doar să văd dacă mai aveți fețe.
Îmi pare rău, domnilor...
Știu că nu sunt respectuos față de acest for onorabil.
Un tip ca mine n-ar fi trebuit lăsat să ajungă aici.
Și nu-mi place că stau aici și vă pun răbdarea la încercare, dar...
Ori am dreptate, ori sunt nebun !
Ați îndrăzni să supuneți asta la vot, dle senator ?
- Pot să pun o întrebare ? - Vă rog.
În lumina grijii înduioșătoare a domnului față de senatori,
și ținând cont că vorbește de 7 ore și jumătate, probabil fiind foarte obosit,
ar permite întreruperea acestei sesiuni până mâine dimineață,
când ar putea continua mai energic flecăreala sa profundă ?
Nu, n-o face !
Întreabă-l pe el !
Dle Președinte, ce se va întâmpla de dimineață ?
Voi mai avea cuvântul, să-mi continui "flecăreala" ?
Dacă dl senator permite întreruperea acestei sesiuni,
nu va mai avea cuvântul de dimineață și nu va mai putea "flecări" nimic.
Doar dacă i se va permite de către acest prezidiu.
După cum spuneam, domnilor...
ori am dreptate, ori sunt nebun. Și mă simt bine.
- Ce-ai adus, Dick ? - De la dra Saunders.
Jeff, ești minunat. Presa e cu tine.
Citește-le Constituția foarte lent.
Diz spune că sunt îndrăgostită de tine. P.S. Are dreptate.
Dl senator renunță la cuvânt ?
Să renunț ? Nu !
Mă simt bine !
Constituția Statelor Unite...
Pagina unu, colțul din stânga, sus...
"Noi, poporul Statelor Unite, cu gândul de a alcătui o uniune mai perfectă..."
Da ? Cumpără-l, sau distruge-l !
- Și rubrica lui Brady ? La naiba ! - Ce s-a întâmplat ?
Asta e crimă, pune-l să renunțe.
- Nu ajunge nicăieri. - Cum adică ?
Nimic din ce spune nu se tipărește în statul ăla.
Nu !
Toate ziarele din stat s-au dat de partea lui Taylor, și le transmite numai prostii !
- Un om manipulează tot statul ? - La mare artă !
Libertatea presei !
Stai puțin, am o idee !
Jeff are un ziar, "D'ale băieților", nu ?
Grozav !
În stat nu sunt lăsați să tipărească ce spune Jeff.
Dacă vă transmit un articol prin telefon... Scrie-mi unul de prima pagină, Diz.
Îl puteți tipări și apoi să împărțiți un milion de exemplare ?
Grozav !
Pregătiți-vă să notați, dnă Smith !
Băieți, am știri despre Jeff. Repede, hârtie și creioane !
Gata, începem !
Sunt gata, Clarissa !
Mi-a spus Clarissa !
Bine, mamă !
"Jeff spune adevărul. Îl demască pe Taylor."
Vreau toată ediția de dimineață. Să i se ia cuvântul !
Începeți campania de proteste. Transmite !
"Barajul e o fraudă menită să umple buzunarele lui Taylor."
Ai aici editorialul !
"Escrocul ce vă reprezintă are cuvântul în Senatul Statelor Unite."
- Grăbiți-vă, băieți ! - Să ne mișcăm repede !
Haideți ! Aduceți hârtia !
"...dragostea nu-și caută folosul său..."
"...nu se umflă de mândrie..."
"...iar acum rămân acestea trei: credința, nădejdea și dragostea."
"Dar cea mai mare dintre ele e dragostea."
Citiți despre Jeff.
"D'ale băieților". Împărțit de 9 milioane de puști.
Ce mai așteptați ? Scoateți-l din circuit !
Scoateți ziarele de aici !
Citiți acum ! Jeff Smith minte în Senat !
Telegrafiați Congresului !
Vom lăsa un om ca Jeff să arunce cu noroi într-un om ca Joe Paine ?
- Sunteți pentru Joe Paine ? - Da !
Urale pentru Jeff Smith !
Sunt copii răniți în tot orașul !
- Spune-i lui Jeff să se oprească. - Bine... La revedere.
Senatorul Smith vorbește de 23 de ore și 16 minute.
E cel mai neobișnuit și spectaculos lucru din istoria Senatului.
Un american simplu ține cea mai lungă cuvântare din țară.
Lipsa de experiență e compensată de luptă.
Dar deja încep să-i tremure picioarele.
Ochii împăienjeniți, vocea pierdută... Nu mai rezistă prea mult.
Și toate oficialitățile din Washington vor să fie aici când va claca.
Nu există compromisuri în adevăr.
Asta e tot ce am avut de spus.
Când a început asta ? Mi se pare că a trecut un an.
Se întâmplă lucruri groaznice. Trebuie să-l opresc.
Acum îl ascultă. Se poate întâmpla orice.
Ridicați-vă de la pământ. Doar atât cer.
Ridicați-vă alături de acea doamnă din vârful cupolei Capitoliului.
Doamna ce stă mărturie pentru libertate.
Priviți țara asta prin ochii ei dacă vreți să vedeți ceva.
Nu veți vedea doar peisajul.
Veți vedea tot ce și-a făurit omul pentru el după secole de luptă.
Lupta pentru ceva mai bun decât legea junglei.
Lupta de a sta în picioare, liber și decent, așa cum a fost creat.
Indiferent de rasă, culoare, sau credință.
Asta ați vedea.
Acolo nu există loc pentru corupție, lăcomie sau minciuni,
sau compromisuri cu libertățile omului.
Dacă asta au făcut adulții acestei lumi,
ar trebui să facem repede taberele alea și să vedem ce pot face copiii.
Și nu e prea târziu.
Pentru că țara asta e mai mare decât Taylor, decât voi, decât mine, sau orice altceva !
Marile principii nu se pierd odată scoase la lumină !
Sunt chiar aici ! Dar trebuie să le vedeți din nou !
Dle Președinte...
Pot să adresez o întrebare ?
- Acceptați întrebarea colegului ? - Da, să mă întrebe.
Dl senator a spus că vorbește pentru cetățenii statului său.
A așteptat, așa cum s-a exprimat, ca ei să sosească aici în cete.
Domnul ar fi interesat de ceea ce au de spus acei oameni ?
Asta a fost, Diz.
Da, domnule, sigur că da.
Dle Președinte, am permisiunea de a aduce dovezi ale răspunsului statului meu ?
Există vreo obiecție ?
- Puteți începe, dle senator. - Aprozii !
Nu suport să-l văd lovit în halul ăsta !
- Opinie publică făcută la comandă. - Făcută de Taylor.
Iată răspunsul pentru domnul.
50.000 de telegrame ce îi cer să renunțe la cuvânt !
Invit Senatul să le citească. Îl invit pe colegul meu să le citească.
Răspunsul oamenilor pentru dl Jefferson Smith.
Oprește-te, Jeff !
Cred că asta e doar încă o cauză pierdută, dle Paine.
Tot ce voi nu știți despre cauze pierdute, știe dl Paine.
Odată a spus că sunt singurele cauze pentru care merită să lupți.
S-a luptat pentru ele odată.
Din singurul motiv pentru care orice om s-a luptat pentru ele.
Din cauza unei simple reguli...
Iubește-ți aproapele.
Și în lumea de azi, plină de ură, omul ce știe regula asta, e de mare încredere.
Știți această regulă, dle Paine.
Și v-am iubit pentru asta, la fel ca tatăl meu.
Și știți că ați luptat pentru cauze pierdute mai tare decât pentru celelalte.
Chiar ați murit pentru ele.
Asemeni unui om ce l-am cunoscut amândoi, dle Paine.
Credeți că sunt înfrânt.
Toți credeți că sunt înfrânt !
Nu sunt înfrânt !
Voi sta aici și voi lupta pentru această cauză pierdută !
Chiar dacă această cameră se va umple cu minciunile astea !
Chiar dacă Taylor și armatele lui vor mărșălui până aici !
Cineva tot mă va asculta !
N-are nimic, doar a leșinat.
- Dă-mi drumul ! - Ce este, Joe ?
Nu merit să fiu senator ! Nu merit să trăiesc !
Dați-mă pe mine afară, nu pe el !
Taylor e un escroc !
E o crimă împotriva oamenilor ce m-au trimis aici, iar eu am comis-o !
Tot ce-a spus băiatul ăsta e adevărat !
Despre mine și Taylor, despre comision, și despre corupția politică din statul meu !
Totul e adevărat ! N-am ce să caut aici !
N-am ce să caut în nici un loc onorabil !
Dați-mă pe mine afară, nu pe el !
Am reușit !
Ordine, domnilor, vă rog !
- A reușit ! - Dă-mi drumul !